Hrodgar! Hrodgar!
Jeg vil have mjød.
Giv mig mjød, min dronning.
DANMARK år 507 e. Kr.
Tak, min smukke dronning.
Hrodgar!
Det fungerer sådan her.
Når man er død, er man ikke rigtig død -
- hvis man har antaget ham som den eneste gud.
Tilbage.
Kom, min skønne. Giv mig et kys.
Jeg vil have et kys.
Nej. Lad være.
Mere.
Mine krigere, mine pragtfulde krigere.
For et år siden svor jeg, Hrodgar, jeres konge -
- at vi skulle fejre vores sejre -
- i en ny hal, mægtig og smuk.
Har jeg ikke holdt mit ord?
I denne hal skal vi dele byttet fra vores erobringer.
Guldet og skattene.
Og dette skal være et sted for munterhed, glæde og lystighed.
Fra nu af og til tidernes ende -
- skal denne hals navn være Heorot.
Skattene. Lad os uddele nogle skatte.
Giv mig det.
Fra mine erobringer.
Unferd!
Til Unferd. Til Unferd, min viseste rådgiver.
Jomfruers betvinger og den bedste og braveste af de braveste slagsbrødre.
Unferd! Hvor i helvede er du, din sleske horeunge?
Her er jeg, herre konge.
Kom her, Unferd, dit utaknemmelige utyske.
Hrodgar! Hrodgar!
Han mødte mørkets drage mens folk var feje fæ
Og hør så her: Han tog sit sværd og tvang den helt i knæ
Hrodgar! Hrodgar!
Den største af vor slags
Hrodgar! Hrodgar!
Slog dragens vingesaks
Hrodgar! Hrodgar!
Mørket hyllede riget Gespenster gik omkring
I nattens døs han fægtede løs og gav os liv igen
Hrodgar! Hrodgar!
Han fulgte tro sit mål
Hrodgar! Hrodgar!
Vi drikker nu hans skål
Hrodgar! Hrodgar!
Han var vor beskytter mod uhyrernes hærgen
En efter en slog han dem ned
- De døde med gråd og sværgen - Mjød.
Mjød!
Du spilder det. Hvor er mit mjød?
Du spilder det.
Kain, din klodsede idiot.
Hvor vover du at ødsle kongens mjød?
Hrodgar! Hrodgar!
Han kom til vores redning da hvert et håb var sky
Den trold blev slået, og fred indgået Han skal have evigt ry
Hrodgar! Hrodgar!
Vi drikker nu hans skål.
Hrodgar! Hrodgar!
Han skal have evigt...
Et sværd. Giv mig et sværd.
Kom! Til våben.
I dækning.
Giv mig et sværd.
Kom an.
Kom an!
Kom an.
Så kom dog an, for dælen.
Nej!
Hvad... var det?
Grendel.
Grendel? Hvad er det, du har gjort?
Mor?
Fisk og ulv og bjørn -
- og et får eller to -
- men ikke mænd.
Mænd behager dig.
Værsgo.
Mennesker, Grendel.
De har slået mange af vores slægt ihjel.
Mennesker lavede larm.
Mennesker råbte af glæde.
Mennesker gjorde mig fortræd -
- og slog mig i hovedet -
- og slog mig på ørerne.
Var Hrodgar med?
Jeg gjorde ham ikke noget.
Jeg gjorde ham slet ikke noget.
Godt.
God dreng.
Og blid.
Mor.
Lav et bål til, folkens.
Der er tørt brænde bag ved stalden.
Og brænd så de døde.
Og luk hallen af. Luk døre og vinduer.
Efter kongens ordre skal der ikke være sang og lystighed af nogen art.
Denne hal lugter af lig.
Skjaldene synger om Heorots skam -
- fra sydpå i mellemriget til nordpå i de isklædte lande.
Jeg har lovet halvdelen af mit riges guld -
- til den, der befrier os fra Grendel.
Herre konge -
- vores folk ofrer geder og får til Odin og Heimdal.
Med skyldig respekt...
Skal vi også bede til den nye romerske gud, Kristus Jesus?
Han kan måske befri os for vores plage.
Nej, Unferd. Nej!
Guderne hjælper os ikke med noget, som vi selv kan gøre.
Vi skal bruge en helt.
Hæv årerne.
Ro til.
Kan du se kysten? Kan du se danskernes fyrbål?
Jeg kan ikke se andet end vind og regn.
Ingen bål, ingen stjerner at navigere efter.
Vi er fortabt. I søens vold.
Søen er min mor. Hun vil aldrig tage mig tilbage til sit skumle skød.
Min mor var fiskerkone i Uppland.
Jeg vil helst dø i kamp som kriger.
Ro til.
Folkene er bange for, at uvejret aldrig holder op, Beowulf.
Det er ikke et jordisk uvejr.
Men denne djævels storm kan ikke holde os tilbage -
- hvis vi virkelig vil ind.
Hvem ønsker at leve?
Fat jeres årer. Lad mig se jer ro til.
For Beowulf.
For guld.
For æren.
Træk til!
Beowulf! Hold inde.
Nej!
Hvem er I? I er klædt som krigere.
Tal! Ellers gennemborer jeg dig.
Vi er geater.
Jeg hedder Beowulf, søn af Egteov.
Vi kommer med fred for at opsøge jeres kong Hrodgar.
Man siger, at I har et uhyre her.
Man siger, at jeres land er forbandet.
- Siger man det? - Skjaldene synger om Hrodgars skam...
...fra det kolde Nord til Vinlands kyst.
Det er ingen skam at være forbandet af djævle.
Jeg hedder Beowulf. Jeg kommer for at slå jeres uhyre ihjel.
Jeg troede ikke længere, der fandtes så tåbelige helte -
- at de ville komme her for at dø for vores guld.
Hvis vi dør -
- dør vi for æren og ikke for guld.
Herre?
Herre. Der er krigere udenfor. Geater.
Men de er ikke tiggere, og deres anfører, Beowulf, er en mægtig...
Beowulf? Egteovs lille søn?
Beowulf? Hvor er han?
Nå, der er du. Beowulf, velkommen, min dreng.
Velkommen. Hvordan går det din far?
Død.
Han døde i kamp med sørøvere for to vintre siden.
Han var en brav mand.
Må jeg spørge, hvorfor du er kommet hertil tværs over havet?
Jeg er kommet for at slå jeres uhyre ihjel.
Og for at smage jeres berømte mjød.
Mange tapre mænd er kommet for at smage min herres mjød.
Og mange har lovet at befri hans hal for vores plage.
Men om morgenen var der ikke andet tilbage af dem -
- end det blod, man kunne tørre op fra gulvet.
Og bænkene og væggene.
Jeg har ikke drukket noget. Endnu.
Men jeg vil slå jeres uhyre ihjel.
Han vil slå uhyret ihjel. Hørte I det? Grendel skal dø.
- Grendel? - Uhyret hedder Grendel.
Så vil jeg slå jeres Grendel ihjel.
Jeg, Beowulf, har dræbt en stamme af kæmper på Orkney-øerne -
- og knust søslangers pandeskal.
Og den her trold, I har, skal ikke genere jer mere.
En helt! En helt! Jeg vidste, havet ville sende os en helt.
Vil du så tage op til mosen, til den mørke sø ved hulen -
- og slå uhyret ihjel i dets rede?
Jeg har fjorten tapre krigere med. Vi har været længe til søs.
Tiden er inde, mægtige Hrodgar, til at skænke dit gyldne mjød -
- berømmet verden over -
- og holde fest i din højtbesungne mjødhal.
Mjødhallen er lukket af efter kongens ordre.
Lystighed i hallen tiltrækker djævlen Grendel.
Jamen så...
Luk mjødhallen op. Lad os drikke.
Vi vil ikke have ballade med de lokale.
Honskio, tag nu og hør efter.
Det er kun fem dage siden, du vinkede farvel til din kone.
Fem dage? I Odins navn, så er det ikke så sært, der er liv i lemmerne.
Nå, der er du, Beowulf.
Jeg går og tænker på din far. Han var en mægtig mand.
Han flygtede fra vylfingerne efter at have dræbt én med sine bare næver.
- Hadulaf. - Nemlig, ja.
Jeg betalte blodpenge for din far, og han aflagde ed til mig.
Jeg reddede altså hans skind, og nu er du så kommet for at redde vores.
Hurra for den mægtige Beowulf -
- der er kommet for at redde vores slappe danske skind.
Det er vi helt utrolig glade for, mægtige Beowulf.
Men -
- må jeg spørge om en ting som en stor beundrer af dig?
Jeg har hørt om en anden Beowulf -
- som udfordrede Breka den Store til at svømme om kap på åbent hav.
Var det dig?
Jeg svømmede om kap med Breka.
Jeg troede nemlig, at det måtte være en anden Beowulf.
En anden af samme navn.
For ser du, den Beowulf, jeg har hørt om -
- svømmede om kap med Breka og tabte.
Han satte sit og Brekas liv på spil -
- på grund af sin forfængelighed og stolthed.
En opblæst nar.
Og han tabte.
Så jeg tænkte, at det da måtte være en anden.
Jeg svømmede om kap med Breka.
Men sejren var hans, ikke din.
En mægtig kriger, der ikke engang kan vinde en svømmedyst.
Nu kan jeg jo kun tale for mig selv.
Jeg tvivler ikke kun på, at du kan holde stand i et kort øjeblik -
- mod Grendel.
Jeg tvivler også på, at du tør vove at blive i hallen natten over.
Det er ikke til at diskutere med fulde folk.
Men det er sandt. Jeg vandt ikke dysten.
Vi svømmede i fem dage, skulder ved skulder.
Jeg havde sparet på kræfterne til det sidste stykke -
- da det blæste op til storm.
Og den sendte søuhyrerne frem.
Atter og atter angreb uhyrerne.
Uhyggelige skabninger fra havets dyb.
Jeg stak til og huggede løs efter de modbydelige bæster med mit sværd -
- og fyldte havet med deres indvolde.
Beowulf!
Så huggede et af dem tænderne i mig.
Og trak mig ned i dybet.
Jeg slog uhyret ihjel med min klinge -
- og begravede den i dyrets hjerte.
Nå ja, søuhyrerne.
Hvor mange var det, du slog ihjel? 20?
Ni.
Sidst var det tre.
Må jeg bede om dit navn?
Jeg hedder Unferd, søn af Eglaf.
Unferd, søn af Eglaf.
Jeg ved, hvem du er.
Man siger, at du slog begge dine brødre ihjel -
- da du fandt dem i lag med din mor.
Jeg skal sige dig en sandhed til, Unferd Brodermorder.
Hvis du havde kræfter og mod lige så skarp som din tunge -
- ville Grendel ikke frit kunne myrde og mæske sig med dine folk -
- uden frygt for gengæld.
I nat bliver det anderledes.
I nat bliver han mødt af geater og ikke af skræmte får.
Som dig.
Strålende.
Sådan skal det lyde, Beowulf. Det er det, vi skal bruge.
Du vil altså slå min Grendel ihjel for mig?
Lad os alle sammen drikke -
- for det kommende drab.
Munden moden som frugttræets bær
Rosen er rød Rosen er rød
Huden lyser som fuldmånens skær
Blid er afskeds glød
- Øjne så blå som bølgens færd - Beowulf.
Kom med. Jeg skal vise dig noget.
Hjertet brænder som nattevagts bål
Blid er afskeds glød
Kom.
Se.
- Det kongelige dragehorn. - Blid er afskeds glød
Hvor er det...
...smukt. - Er det ikke vidunderligt?
Hun er perlen i mit skatkammer.
Jeg forlangte det efter kampen med Fafner -
- dragen fra mosen i nord.
Jeg var nær blevet slået ihjel.
Og der er et blødt punkt under svælget.
Man skal ramme det med kniv eller dolk.
Det er den eneste måde at dræbe en drage på.
Jeg ved ikke, hvor mange mænd der har ladet livet for hendes skyld.
Er der noget at sige til det?
Hvis du udrydder min Grendel for mig -
- skal hun være din i al evighed.
Det er al for stor ære.
Æren er helt på vores side.
Er det jeres djævel?
En ulv. Man kan ikke høre Grendel komme.
Mig kan du i hvert fald høre.
Kom, mine lystne lemmer kan sende dig til Paradis -
- i ekstase og retur.
Ingen anden vil kunne tilfredsstille dig igen.
- Desværre. - Kom nu.
- Jeg sagde nej, og jeg mener nej. - Hvorfor ikke?
Det er sent, og det er mørkt, og uhyret kan komme når som helst.
Hvad med et hurtigt rap?
Det er blevet sent.
Den gamle mand er træt.
Hvor er min smukke sengekammerat? Kom, min skat.
Om lidt.
Kom, Vealteov. Så skal jeg putte dig.
Rør mig ikke.
Sådan skal det lyde, min tøs.
Herre?
Måske kunne dronningen glæde vores ører -
- med en sang til før sengetid.
Det er da det mindste, jeg kan gøre.
Beowulf, jeg håber at se dig i morgen, om Odin vil.
Og sørg for, at dine krigere låser dørene.
Godnat. Godnat.
Godnat, Beowulf. Pas på søuhyrerne.
Det vrimler sikkert med dem i din fantasi.
Vent blot Skønt langt han når frem
Altid vender helten hjem
Aldrig hvor vejen er nem
Men altid vender helten hjem
Aldrig hvor vejen er nem
Men altid vender helten hjem
Det var...
...smukt.
Dronningen må hellere gå nu.
Nå ja. Grendel.
Den djævel er min mands skam.
Ingen skam, men en forbandelse.
Nej, en skam.
Min mand har ingen andre. Ingen sønner.
Og han får heller aldrig flere.
Nå, Honskio? Hvordan var hun så?
Lkke lige efter min smag.
Jeg kender din smag.
Hvad laver du, Beowulf?
Bæstet har intet sværd, ingen rustning.
Og jeg har ingen våben, der kan bide på et uhyre.
Vi skal slås på lige fod. Og skæbnen...
...må afgøre det.
Lås den med en kæde til.
Ikke mere fjolleri.
Du er tosset. Er du klar over det?
Ja.
Hvad går dig på, min gode Viglaf?
Jeg er ikke helt stolt af det her.
Folkene er ikke parate.
De bliver distraheret. Der er for mange ledige kvinder.
Det er vigtigt at være afholdende før en kamp.
En krigers sind skal være uforstyrret.
Godnat, Viglaf.
- Hvad skal vi lave, mens du sover? - Synge. Højt.
I hørte ham. Han vil have, at vi skal synge. Så syng.
Syng, Olaf.
Der var en håndfuld møer Frisisk, frankisk, dansk
Vi tog dem op i høet men reddede os et dask
Ja, vi er Beowulfs mandskab Stovte på et skib
Vi elsker at slås og snupper hver en viv
Den tykkeste blandt møer var vist en værre tøs
Jeg gav hende hele smøren så hun faldt i en døs
Fra Norge kom hendes søster Hun kostede tyve får
Hun tæmmede mine lyster Jeg håber, I forstår
Hendes moder var fra Island Og hun var helvedes hed
Der skulle et kæmpe isbjerg til at køle hende...
Grendel... banker på.
Det må være min lille sveske, Yrsa.
Tålmodighed, min elskede.
Nej, Honskio. Nej.
Det er det bandsatte uhyre.
Bæstet har ingen kølle.
Ingen kølle.
- Djævlen krymper. - Den krymper.
Djævlen krymper.
Djævel.
Dine dage som morder er forbi, djævel.
Jeg er ikke djævlen her.
Den kan tale. Den kan tale.
Hvad er du?
Jeg er opsprætter, flænger, hugger, flænser.
Jeg er tænderne i mørket, kløerne i natten.
Jeg hedder styrke og lyst og magt.
Jeg hedder Beowulf.
Grendels arm.
Du klarede det.
Han klarede det.
Han har revet lemmerne af udyret. Beowulf har slået ham ihjel.
- Hurra for Beowulf! - Hurra for Beowulf!
Herre, Beowulf har slået djævlen ihjel.
Odin være lovet.
- Fortæl det til skjaldene. Lad alle det vide. - Ja, herre.
I morgen skal det fejres.
Vores mareridt er forbi.
Kom i seng, min skat.
Mit rige har brug for en arving. Jeg vil have en søn. Gør din pligt.
Hvordan skal jeg kunne ligge med dig, efter at du har ligget med hende?
Jeg skulle aldrig have fortalt det.
Grendel, min søn.
Min stakkels søn.
Mor...
Han slog mig, mor.
Sov nu, min søn.
Han slog mig ihjel, mor.
Hvem slog dig ihjel, min søn?
Han rev min arm af.
Det vil han fortryde, min skat.
Hvem var denne mand?
Han var så stærk.
Så stærk.
Hvem var denne mand?
Hans... navn var...
Beowulf.
De var stolte krigere.
De fik en grum død.
De blev dræbt af et grumt væsen fra helvedes dyb.
Skjaldene vil altid besynge deres hæder.
Kom. Lad os drikke til deres ære.
Du skal hæve det første bæger.
Jeg er ikke i humør til lystighed.
Jeg rider ned til ankerpladsen og klargør skibet.
Vi skal vel stadig sejle i morgen med tidevandet, ikke?
Jo.
Kære krigere, venner, brødre.
Denne hal har været en sorgens hal for mig.
Og os alle minder den om ulykke, blodsudgydelse og død.
Men i dag er uhyrets magt brudt.
Man siger, han flåede uhyrets arm af med de bare næver.
Mon Beowulf kun har kræfter i armene eller også i benene?
Alle tre?
Det opdager du sikkert efter festen i aften, Gitte.
Jeg? Det er ikke mig, han vil have, min dronning.
Kom her med det.
Vealteov, min elskede.
Vil du ikke byde rundt?
Værsgo, herre.
Tak, høje konge.
Og til jer alle...
Jeg ville ønske, I havde været med i nat og havde set mig slå uhyret ihjel.
Jeg sov, da han kom.
Han flåede døren op med de bare næver.
Han var seks meter høj og havde kræfter som ti mand.
Jeg kiggede på ham og sagde: "Jeg hedder Beowulf."
På stranden skummede bølgerne røde...
Tapre kriger.
Min dronning.
Jeg elsker dig.
Jeg vil have dig, min konge...
Kun dig...
...min helt...
Jeg forstår ikke...
Hvor er din mand?
Død.
Død?
Det er en drøm.
Det her sker ikke. Du er kun en drøm.
Jeg, elskede? En drøm?
Skænk mig et barn.
Træng ind i mig og giv mig en søn!
I Odins navn!
Er Grendel ikke død?
Er hans arm vokset ud igen?
Det er ikke Grendel.
Ikke Grendel? Hvem så?
Hans mor.
Du slog Grendel ihjel.
Jeg håbede, hans mor havde forladt landet for lang tid siden.
Hvor mange uhyrer skal jeg slå ihjel?
Grendels mor? Hans far? Grendels onkel?
Skal jeg fælde et helt stamtræ af djævle?
Hun er den sidste. Når hun er væk -
- vil djævelskabet synke tilbage i dybet, hvor det kom fra.
Hvor det hører hjemme.
Hvad med moderens mand? Hvor er Grendels far?
Grendels far kan ikke gøre noget menneske noget.
Beowulf.
Jeg tog fejl af dig, og jeg skal ikke gøre det igen.
Du er en mand af mod. Kan du tilgive mig?
Du er tilgivet.
Kain! Kain!
Tag mit sværd. Det har tilhørt min farfar.
Det hedder Runting.
Det sværd duer ikke mod djævelskab og magi.
Jeg er ked af, at jeg tvivlede på dig.
Nej, jeg er ked af, at jeg nævnte, at du har dræbt dine brødre.
Det var forhastet.
Unferd. Jeg kommer måske ikke tilbage.
Dit fædrene sværd går måske tabt med mig.
Så længe du har det, kan det ikke gå tabt.
Og du, mægtige Viglaf...
Er du stadig med mig?
Til det sidste.
Se.
Hun er sikkert en vanddjævel.
Undgå at møde hende i hendes rette element.
Ja.
Skal jeg gå med?
Godt.
Jeg venter her.
Jeg kan se, du har skatte med til mig.
Kom frem!
Hvad er du for en?
Er det dig, de kalder Beowulf?
Bjovulv.
Bjørnen.
Sikke en stærk mand, du er.
Med en konges kræfter.
Den konge, du en dag bliver.
Hvad ved du om mig...
...djævel?
Jeg ved, at inde under din pragt -
- er du lige så stort et uhyre som min søn, Grendel.
Min pragt?
Man skal være prægtig for at kunne blive konge.
En mand som dig kunne få sunget alle tiders største kvad om sig.
Historien om dig ville leve videre -
- når alt levende -
- er forvandlet til støv.
Beowulf?
Det er så længe siden -
- jeg har haft besøg af en mand.
Jeg behøver ikke et sværd for at slå dig ihjel.
Selvfølgelig ikke, min elskede.
Du tog en søn fra mig.
Skænk mig en søn, tapre kriger.
Bliv hos mig.
Elsk med mig.
Elsk med mig -
- og jeg vil skænke dig -
- de ufatteligste rigdomme.
Jeg vil gøre dig -
- til den mægtigste konge, der har levet.
Hvis du bevarer mig i dit hjerte -
- og dette gyldne horn bliver hos mig -
- vil du forblive konge for evigt.
Evigt stærk.
Mægtig.
Enehersker.
Dette lover jeg dig.
Dette...
...sværger jeg dig.
Herre.
Den er død, min dronning.
Da jeg gjorde det af med Grendels drage af en mor -
- huggede jeg uhyrets hoved af.
Vores forbandelse er hævet.
Odin være lovet.
Beowulf være lovet.
Vores forbandelse er hævet.
Fjern det der fra mine øjne. Unferd.
Kast det i havet. Hurtigt.
Jeg plantede Runting i brystet på Grendels mor -
- og da jeg trak sværdet ud af hendes lig -
- blev bæstet levende igen.
Så stak jeg sværdet i brystet på dragen igen, og der skal det blive.
Lige til Ragnarok.
Og vores folk vil takke dig lige til Ragnarok.
Mere mjød, herre?
Tak.
Drikkehornet...
Har du det?
Nej.
Jeg så, at den begærlige heks var ude efter det, så jeg smed det i mosen.
Da hun fulgte efter, slog jeg til med det mægtige sværd Runting.
Da hun var død, ledte jeg efter det, men det var væk. Tabt for altid.
Så find vores helt et andet bæger, min elskede.
Først skal helten og jeg tale sammen.
Beowulf.
Nu har du jo Grendels hoved med hjem.
Hvad med moderens hoved?
Nu ligger hun jo død og kold i mosen -
- er det så ikke nok at have ét dragehoved med hjem?
Har du slået hende ihjel?
Vil du høre om min kamp med den pulverheks?
Hun er ikke en heks, Beowulf. Og det ved både du og jeg.
Men svar mig på, om du har slået hende ihjel.
Ville det ellers have lykkedes mig at flygte?
Grendel er død. Det er det vigtigste for mig.
Han kan ikke genere mig længere.
Moderen, pulverheksen -
- hun hjemsøger ikke mig.
Ikke længere.
Hør efter!
Hør efter.
Eftersom Beowulf er en mægtig helt -
- og eftersom han har slået Grendel ihjel -
- og lagt hans mor i graven...
- For Beowulf. - Længe leve Beowulf.
...og eftersom jeg ingen arving har...
Jeg har ingen sønner.
Så sværger jeg på min ære -
- at alt, hvad jeg ejer, mit rige -
- min sorgens og skammens hal -
- ja, selv min yndige, unge dronning...
Min Vealteov.
Alting. Alting...
...det overlader jeg til denne vores helt.
- Jamen, herre... - Jeg har talt.
Jeg har talt.
Når jeg er gået bort -
- skal Beowulf, søn af Egteov, være konge.
Beowulf!
Herre.
Alting til sin tid, Beowulf.
Hrodgar!
Han må være faldet.
- Hurra for kong Beowulf. - Hurra for kong Beowulf.
Hurra for kong Beowulf.
Kong Beowulf.
Bueskytter.
Bueskytter!
Dette er ikke en kamp, Viglaf.
Det er et blodbad.
Friserne ønsker at opnå heltestatus, herre.
Skjaldene skal synge om deres dåd.
Det bliver en kort sang.
Kan man fortænke dem i det?
Din historie fortælles fra hinsides havet til Island -
- og det store ørige. Du er dragedræberen.
Nu er det os mennesker, der er uhyrer.
Heltenes tid er forbi, Viglaf.
Gud Kristus har gjort det af med den -
- og ikke efterladt mennesket andet end flæbende martyrer -
- frygt og skam.
Før mig til Beowulf. Før mig til kong Beowulf.
Kom så, friser. Tal!
Lad ham være.
Morer det jer at ydmyge jeres modstandere på den måde?
Giv ham en hurtig død, så han stadig har lidt ære tilbage.
Kujon.
Slå mig selv ihjel.
Kongen må aldrig deltage i direkte kamp.
Slå krænkeren ihjel hurtigt. Sæt hans hoved på en stage.
Stands.
Herre, kongen må ikke deltage i direkte kamp.
Hjælp ham op.
Vil du nævnes i sangen om Beowulf?
Skal den slutte med, at jeg bliver dræbt af en frisisk bandit uden navn?
Jeg hedder Finn fra Frisland -
- og mit navn skal altid huskes.
Kun hvis du slår mig ihjel.
Ellers er du ingenting.
Tror du, at du er den første, der vil slå mig ihjel? Eller nummer hundred?
Lad mig fortælle dig en ting, friser.
Guderne tillader ikke, at jeg dør for din sløve klinge.
Guderne vil ikke lade mig dø for et sværd eller blive taget af havet.
Guderne vil ikke lade mig dø i min seng, mæt af dage.
Plant din økse her, Finn fra Frisland. Slå mig ihjel.
Giv ham et sværd, ellers...
Ellers hvad? Vil du slå mig ihjel?
Så slå mig ihjel. Gør det. Slå mig ihjel.
Ved du, hvorfor du ikke kan slå mig ihjel, min ven?
Fordi jeg døde for mange, mange år siden, da jeg var ung.
Giv ham lidt guld og send ham hjem.
Han har en historie at fortælle.
Herre konge?
Er du såret?
Lkke en skramme.
Hvor smuk.
Og så ung.
Ved du hvad, Ursula, da jeg var ung -
- troede jeg, at en konge drog i kamp hver morgen -
- og talte guldet og byttet om eftermiddagen -
- og duskede smukke kvinder hver aften.
Men nu... der er ikke noget, der er så godt, som det burde være.
Heller ikke det med at duske smukke kvinder hver aften, herre konge?
Jo...
Nogle aftener, Ursula. Nogle aftener.
Måske i aften?
Nej. Jeg føler alderen trykke.
I morgen efter festen.
Vi må jo ikke glemme, hvad dag det er i morgen, vel?
Din dag, hvor sangen om Beowulf bliver sunget.
Om hvordan du befriede landet fra mørket.
Og dagen efter fejrer vi frelser Kristus' fødselsdag.
Jeg kan se, du overlevede.
Desværre, min dronning.
De frisiske erobrere er blevet tvunget tilbage til havet.
Du er ikke enke...
...endnu.
Sikke en trøst -
- kære mand.
Beowulf! Beowulf!
... op da stod han, den blodlystne dræber.
Beowulf tog tag i dyret med fasthed, så fingrene gav sig.
Grendel den Grumme ville helst liste væk og ad vejen derfra.
Uhyret fik sig en gabende flænge.
Rasende var de begge. Hallen gav genlyd.
Beowulf den Brave, søn af Egteov, greb ham ved hånden.
I had mod hinanden de kæmpede begge.
Grendel fik sig en gabende flænge. Hans skulder blev søndret -
- så senerne sprang, og benled brast.
Beowulf vandt sig ry ved sin dåd.
Unferd.
Du fejrer ikke din konge i aften?
Jeg har noget til kongen.
Hvad er det?
- Jeg sagde, at jeg har noget til kongen. - Vis mig det.
- Nej. - Vis mig det først.
Viglaf, jeg vil vise det til Beowulf. Kongen skal se det.
Kongen -
- skal se hvad for noget?
Tabt og fundet igen.
Gaven er en konge værdig.
Kan du genkende det?
Hvor har du fundet det?
I mosen. Min slave, Kain, fandt det på den golde høj, hvor intet kan gro.
Jeg slog ham, fordi han kom sådan et ukristeligt sted.
Herre.
Er det ikke...
Så, herre Beowulf.
Det er altså kommet tilbage til dig efter alle de år.
Herre, det er slaven, der fandt det.
I må ikke slå mig ihjel.
Hvor har du fundet den skat?
Undskyld, at jeg stak af, herre, men slå ikke mere.
- Svar din konge. - Holdt.
Holdt.
Hvor?
Oppe... oppe i mosen.
Men jeg ville have afleveret det. Det sværger jeg.
Var det alt?
Ingen djævel? Ingen heks?
Ingen kvinde?
Hurra for Beowulf.
Se på dig selv. Du er ingenting.
En tom skal.
Kom frem.
Giv dig til kende.
Selv med alle dine skatte -
- dit kongerige, din magt, dit ry -
- og dine kvinder.
Hvem synes du, jeg skulle slå ihjel først?
Din kønne lille sengevarmer -
- eller din vise dronning?
Hvad er du for en?
Jeg er noget, du har glemt.
Far!
Atter en søvnløs nat?
Bare rolig, min pige.
Jeg æder dig ikke.
Han har mareridt.
De er blevet hyppigere.
Han er konge, og en konge har meget på samvittigheden.
Han siger dit navn i søvne.
Gør han det?
Jeg tror, at han elsker dig endnu.
Gør du?
Jeg tænker tit på...
- Hvad skete der? - Med os?
Alt for mange hemmeligheder.
Gud hjælpe os.
Hvad? Hvad vil du mig?
Jeg har en besked til min far.
Hvem har gjort det her?
Jeg så hele landsbyen brænde ned. Børnene skreg i dødsangst.
Jeg så den, herre konge. Den spyede ild og røg.
Hvad var det?
En drage.
Det er Unferd, herre.
Siger du, det er en drages værk. Stands.
I havde en aftale.
Der skulle ikke ske dig noget.
Men nu, da det gyldne horn er kommet tilbage til dig -
- er aftalen brudt.
Hvem sagde det?
"Fædrenes synder."
Det var det sidste, jeg hørte.
Det sidste ord, før min familie blev brændt levende.
Fædrenes synder.
Indtag jeres poster på nordsiden af den store kløft.
Det er vores eneste håb, hvis jeg taber.
Herre.
Gør det ikke.
Du er fri. Jeg frigiver dig.
Find en god mand og skænk ham børn. Men skænk ham en søn.
Jeg vil ikke have andre end dig.
Jeg er ikke den mand, du tror.
Du er en stor mand. En helt. Det ved jeg er sandt.
Så er du lige så tåbelig som alle de andre.
Meget imponerende, min skat.
Men rustningen klædte dig bedre, da du var ung.
Det vil jeg tro.
Hvorfor tager du ikke den arme pige -
- og lever dine sidste år i fred?
Lad en yngre helt om at redde os.
Hvad?
Så mareridtet kan begynde forfra?
Nej. Jeg har nedkaldt denne rædsel over mit rige.
Jeg skal gøre det af med hende.
Hende?
Var hun så smuk, Beowulf?
En så kostbar skønhed?
Smuk -
- og fuld af gyldne løfter.
Jeg var svag.
Jeg er ked af det.
Jeg er så ked af det.
Jeg har altid elsket dig, min dronning.
I lige måde.
Gem et minde om mig.
Ikke som konge eller helt -
- men som en mand -
- der er fuld af fejl.
Det er her.
Hvor du slog Grendels mor ihjel?
Viglaf, jeg har ingen sønner -
- og hvis dragen slår mig ihjel, har jeg aftalt med herolderne...
...at du skal være konge. - Sig ikke den slags.
Gode ven, der er noget, du skal vide.
Nej. Jeg skal ingenting vide.
Du er Beowulf. Beowulf den Store. Helten.
Dragedræber og djævlebetvinger.
Og lad os så slå den flyvende djævel ihjel -
- i dens rede og komme videre.
- Skal jeg gå med? - Nej.
Godt.
Beowulf.
Det er længe siden.
Tag dit forbandede horn -
- og lad mit land være i fred.
For sent, min elskede.
Ved Odins behårede boller.
Den er på vej mod Heorot.
Nu!
Hrodgar.
Kom nu! Kom nu!
Fanden tage dig.
Jeg sætter dit øglehoved på en stage.
Nej!
Herre.
Nej. Nej.
Herovre.
Tag jer af dronningen.
- Tag jer af dronningen. - Tag jer af dronningen.
Jeg sagde jo, vi var for gamle til at spille helte.
Du skal have hjælp.
Ikke denne gang, gamle ven.
Du er Beowulf.
Den slags småskrammer kan ikke få bugt med dig.
Kan du... høre hende?
Jeg kan ikke høre noget.
Grendels mor, min søns mor, min...
- Nej, herre. - Min...
Du slog Grendels mor ihjel, da vi var unge.
Det synger folk om.
Tiden er løbet fra løgnen, Viglaf.
Det er for sent.
Han var...
...den tapreste af os.
Han var den ypperste...
...af alle krigere.
Hans navn skal altid huskes.
Sangen om ham skal altid synges.